- Ankom alle i morges? - Før daggry, Deres Majestæt.
Det er større, end jeg forestillede mig. Kongen virker tilfreds.
Min bror elsker rundvisningen.
I får også en personlig haverundvisning.
Den østlige fløj er forlænget hinsides oprindelsesområdet.
Det er her, I skal bo med jeres familier.
Mit ønske er, at I ikke skal se Versailles som kongens slot -
- men som jeres hjem. Et sted med adspredelse og samtaler.
- Et sted med ... glæde og lys. - Heroppe!
Hvilke sejre har jeg skuet! Jeg kæmpede for Dem i Douai.
- Jeg mistede mit øje i Besancon! - Det vil du blive kompenseret for.
Og hvad med min bror? Han blev knust af en sten under byggeriet.
- Hvad vil du have? - Frankrig ville hædre heltene.
Løgne! Vi lever og dør som kvæg og arbejder som Deres slaver.
De siger, De er Frankrig, men så havde De kendt til vores lidelser!
De havde mærket det ind i knoglerne, og De havde fjernet smerten!
Andre mærker vores smerte, og de fortjener mere end vores loyalitet.
- Hold op, soldat. Vær ikke tåbelig. - Kongen gør os alle til tåber.
Kom ned øjeblikkeligt!
Vil De have, at jeg kommer ned? Glimrende ...
Som Deres bror befaler.
Nej! Lad være!
Manden syntes ikke, at soldaterne har fået respekt for deres indsats.
- Skal soldater ikke adlyde ordrer? - De er utilfredse.
Mange af dem lider af ubehandlede skader efter arbejdet.
- Hvor mange har nedlaget arbejdet? - To tusind indtil videre.
To tusind, Deres Majestæt.
Vender de ikke tilbage til arbejdet, kan byggeriet ikke fortsætte.
Værelserne på anden sal er ikke færdige, og vinteren kommer.
Uden logi frygter jeg, at vores nyankomne snart rejser.
Beordr dem til at arbejde. I mellemtiden fortsætter de andre.
- Nej, desværre. De strejker også. - Hvorfor?
- Arbejdsforholdene er for hårde. - Er det sandt?
Vi mister et halvt dusin mænd om ugen. Vi må kompensere dem.
- Hvad får denne mands familie? - Intet. Selvforvoldte læsioner.
- Betal dem alligevel. - Det vil ikke formilde mændene.
Som 30-årig havde Alexander den Store skabt et imperium -
- der strakte sig fra Grækenland til Indien.
Uden sine soldater ville kong Darius have tvunget ham ud i havet.
Sidste år generobrede vi de Spanske Nederlande.
Snart vender vi blikket mod Holland.
Vi tjener på vores handel med kong Annabas lande -
- selv hertugen af Kassel bøjer hovedet.
Jeg vil ikke drives ud i havet af en byggearbejder på et stillads.
- Kongen bliver glad for at se Dem. - Det er en ære at følge hans vilje.
Mine ressourcer er utilstrækkelige til at opretholde en standard -
- som han er vant til.
Kongen har givet alle adelige et økonomisk incitament.
De, der bygger et hus i udkanten af området -
- får al deres gæld eftergivet.
Så vil jeg straks begynde at planlægge.
Vi vil gøre vores bedste for at gøre det bekvemt for Dem i paladset.
Kassel! Det sorte får vender tilbage.
Det er en skam med Deres slot. Det brændte vist ned?
- Hvordan gik det til? - Det var sikkert et uheld.
Ja. Den slags sker somme tider, ikke?
Følg venligst mig.
- Det er ikke større end et skab. - Det har vist været et skab.
Velkommen til Versailles.
Du har i det mindste ikke nedlagt arbejdet.
- Jeg er ikke byggearbejder. - Men du har været soldat.
- Oplevede du mytteri i geledderne? - Nu og da, Deres Majestæt.
- Hvordan fik du dit ar? - Krig, Deres Majestæt.
- Og det andet? - Oprør.
Hvordan reagerede generalerne?
Det afhang af, hvilken slags mænd de var.
Men ét kan jeg fortælle Dem ...
En konge, der sender soldater mod soldater -
- forbliver sjældent konge længe.
Jeg kan ikke se nogen løsning.
Der er en mand, de måske lytter til.
Han har deres respekt. Han kæmpede ved deres side.
Brødre kan være uenige uden at være fjender, Deres Majestæt.
Du må have været enebarn.
Hvorfor opfører de sig sådan?
Alle mænd slår fra sig ... når de lider.
Tal med soldaterne hver for sig. Tilbyd dem ingenting.
- Der er en mere kvalificeret mand. - Jeg vælger dig.
Jorden vil snart fryse.
Skal vi bygge, skal vi have fundamenter. De skal graves.
Nu! Send bud efter Bruand, arkitekten.
- Hvad hedder min gulddirektør? - Leclerc, Deres Majestæt.
Jeg vil også tale med ham.
- Behandler du disse mænd? - Ja.
- Hvad lider de af? - Gastrisk feber.
Koldbrand, knuste lemmer, der ikke heler.
- Jeg fraråder at gå tæt på dem. - Hvorfor?
Der kan være sygdomskim i luften.
De er våbenbrødre. Jeg løber risikoen.
Trommeslager Brebant?
Hvis jeg ikke tager fejl, indtog vi byen Rochefort sammen.
- Lord Rohan. - Har du smerter?
- Hele Frankrig mærker dine smerter. - Og kongen?
Kongen mærker også din smerte.
De ville tale med mig. Her er jeg.
Deres heste får ekstra korn, mademoiselle de la Valliére.
- Planlægger De en rejse? - Hun længes efter udfrielse.
- Fra hvad? - Fra tortur.
De torterer Dem selv.
Hun vil leve et klosterliv hos nonnerne.
Stop hende ikke. Hun har lidt nok.
Ingen synes at være tilfreds med deres lod.
- Jeg elskede Dem, Deres Majestæt. - Og jeg Dem, engang.
- Alle historier har en ende. - Jeg må altså rejse?
Nej, det må De ikke.
Hvilken skade kan det gøre? Hun nyder ikke længere Deres gunst.
Dette er Deres hjem. Det er alles hjem. Jeg tillader det ikke.
- Tager man sig af vores søn? - I Paris.
Mit løfte står ved magt. Et barn af Frankrig, uanset hvad.
Luk op.
- Har du hørt om byggearbejderne? - Jeg vil ikke høre om dem.
En døde lige for øjnene af os. De andre lægger værktøjet.
Min gode ven Pascal de Saint-Martin er her, men har intet logi.
Var jeg ham, ville jeg ride hjem til Paris.
Var du ham, var du 7,5 cm højere og så dobbelt så godt ud.
Jeg vil trække lidt frisk luft. Gør du mig selskab?
- Jeg troede, du hadede frisk luft. - Det gør jeg, men ikke i dag. Kom.
Jeg ved, at jeg nu og da irriterer dig. Jeg er forfængelig -
- doven og overdrevent begejstret for letsindighed.
En hurtig tur rundt i haven før middagen er godt for sjælen -
- og alle burde gøre det.
Hvad er der?
Du er ikke dig selv i dag.
Vi burde gøre det her oftere. Vi er alt for meget indendørs.
Deres Højhed?
Vi behøver Deres hjælp.
Jeg genkender dig. Hvem er du?
- Sergent i Hans Majestæts hær. - Hvad vil du have af mig?
Vi er ikke på slagmarken, men vi er alle loyale og kræver retfærdighed.
Vi vil have, at De taler med Hans Majestæt om vores krav. Respekt ...
... pleje, anstændige boliger, retfærdig løn og kompensation -
- som bekommer kongens soldater.
Hvorfor skal jeg føre jeres sag?
De kan regne med vores støtte ...
... i tilfælde af, at omstændighederne ændrer sig.
Jeg forstår ikke, hvad du mener. Hvilke ændringer?
Hvis Deres bror ikke længere var konge.
Ved du, jeg kan få dig hængt for at sige det?
Ja.
Solen er på vej ned.
Hvad ville han?
Han ville have, at jeg taler med min bror.
Madame de Clermont ...
De sagde, Deres papirer snart ville ankomme. Det er måneder siden.
De kommer når som helst. De ved, hvordan folk kan være i syden.
Vi vil jo ikke have, at De af alle mennesker bliver nødt til at rejse.
Det er betænksomt af Dem, mr Colbert. Jeg skal anstrenge mig.
D'herrer! Jeg håber, at Deres logi er tilfredsstillende?
Kongen!
Din ven, Pascal de Saint-Martin, er kommet til Versailles.
Han kom frivilligt, men nu har han intet sted at overnatte.
Han vil blive indkvarteret til sin tid.
Dine byggefolk er misfornøjede. Lad mig tale med dem.
Jeg drøfter ikke politik ved middagen og slet ikke med dig.
Jeg kæmpede med mange af dem. De fulgte mig i kamp. De vil måske ...
... følge mig tilbage til arbejdet.
I morgen skal vi på jagt.
- Så du ignorerer mit tilbud? - Ja. Godt, du bemærkede det.
Hvorfor beholder du mig så stadig her?
Mit eget hus ligger 15 kilometer væk.
Hvis jeg ikke har en opgave ud over at være din bror -
- hvorfor er jeg så her? Jeg kan være din bror i min egen seng.
- Behøver du mig, så tænd fyrværkeri. - Du er her, fordi jeg vil have det!
Det bør være grund nok.
Du skal spise, Henriette.
Uden mad havde jeg ikke haft energi til mine andre glæder.
Tag en hummer. Lidt vin til Hendes Højhed, tak.
Det behøves ikke. Tak, Athenais.
Jeg kender dig. Hvis du ikke spiser, skrumper du sammen og forsvinder.
- Vil du give afkald på alt det her? - Jeg ønsker et vink om, hvem jeg er.
Et vink om sandheden er nok til at få dig hængt.
Og vores kusine? Eller var vores familie også en løgn?
Chevalier tror kun på det, han har foran sig.
Så længe han får noget ud af det, er han vores ven og beskytter.
I hvert fald indtil kongen afkræver ham beviser.
Hvad hvis vi ikke kan overbevise ham?
Vi gør alt for at overleve.
De ser meget bedårende ud i aften.
De er meget venlig, monsieur Marchal.
Så jeg svarede: "Fint nok. Kald mig det, hvis du vil" -
- "men jeg er toldinkassator."
"Hvis kongen mister indtægter til banditter, er det ikke mit ansvar."
Der er ikke en transport herfra til Paris, som ikke er sårbar.
Kan kongens politi ikke kontrollere vejene -
- kan han ikke forvente, at skatteopkrævere rider på dem!
Endsige med fulde skattekister!
- Det lyder, som om I behøver hjælp. - Vi behøver ikke hjælp.
Nej. Det, I har brug for, er beskyttelse.
Vi for vild i skoven uden at vide, hvordan vi skulle komme tilbage.
Vi stoppede ved en lille hytte og bad om mad og vejbeskrivelse.
Gør De mig selskab i soveværelset, får jeg Dem til at smile bredere.
- Du beder ikke om noget. Hvorfor? - Jeg har alt, hvad jeg skal bruge.
Jeg sagde jo, jeg kunne få Dem til at smile.
Jeg talte med byggerne i morges. Afstraffelser hjælper os ikke.
Jeg vil tale med dem. Vær sød at dæmp stemmen.
Risikoen er, at det blot svækker deres respekt for Dem.
Soldater forstår ordrer og intet andet.
En anden militærmand bør måske prøve at tale dem til fornuft?
De har ret. Jeg sender Louvois.
Undskyld mig. Jeg føler mig træt og trækker mig tilbage.
Hvad er der med Dem i aften? De har pludselig intet at sige.
Før var De stjernen i værelset. Nu er De fraværende.
Jeg undskylder, Deres Majestæt.
Tilfredsstillede jeg ikke min konge?
Lad mig rette situationen.
Jeg kommer tilbage.
- Jeg kan måske hjælpe? - Begynd med ikke at spørge så meget.
Udmærket. Så venter jeg.
Skynd Dem tilbage.
- Hvad laver du? - Jeg troede, at min bror var her.
Jeg ved, hvor han er.
- Deres Majestæt. - Jeg var bekymret for Dem.
Jeg er træt, Deres Majestæt. Det er alt.
Alligevel siger Deres øjne noget helt andet.
Han vil tale alvorligt, når man er træt.
Det gør han også med mig. Godt, at han også gør det med dig.
- Hvad laver du oppe så sent? - Jeg steg lige ud af sengen.
- Må vi få lidt privatliv? - Du glemmer, hvor du er.
Du glemmer, hvem der taler til dig.
- Louvois vil ikke kunne hjælpe dig. - Ikke nu.
En kriger stoler kun på manden ved siden af.
- Pas på, hvad du siger. - Du forsvarer dig altid. Hvorfor?
- Du ser ikke dem, der vil hjælpe! - Det, du foreslår, er ikke hjælp!
Ikke alle prøver at vælte dig!
Stop angrebene, og du vil se det. Lad andre hjælpe med beslutninger.
Regeringssager angår ikke dig.
Det kan det gøre, hvis du tillader det!
Men det vil du aldrig tillade. Du tror, at alle modarbejder dig.
Du tager helt fejl! Spis noget!
- Hvad sker der? - Jeg er gravid!
- Jeg har et forslag til Dem. - Betal hellere Deres andel.
Her er den, min lord.
Jeg har ikke glemt det.
Jeg går ikke ud på vejene med en musket. For mange politifolk.
- Vi har venner blandt politiet. - Ikke nok.
Jeg har en ny plan. Vi tilbyder skatteopkræverne beskyttelse.
Giv mig penge. Jeg blæser på, hvordan du skaffer dem.
Kongens byggearbejdere har nedlagt værktøjet.
- De føler samme frustration som os. - Kongen finder bare flere.
De fleste er soldater. De kæmpede for kongen.
Der er uro i geledderne. Vi kan måske opmuntre det.
Kongen vil slå oprørene ned med resten af hæren.
Hvis han har nogen tilbage til den tid.
Hans Majestæt forstår, at I ikke føler -
- at I er blevet belønnet efter fortjeneste. I tager fejl.
Uden jer havde Frankrig ikke eksisteret.
Men I er landets tjenere, ligesom han er.
Flere slag vil blive udkæmpet. Der vil være andre krige at vinde.
Men ligesom da I stod side om side på Flanderns slagmarker -
- beder kongen jer nu om -
- at stå ved hans side igen her i Versailles.
Hvem er jeres leder?
Vi har ingen leder. Vi taler med en stemme.
Vender I ikke tilbage til arbejdet, lader jeg dig hænge!
Dræber du mig, tager to andre min plads.
Jeg forstår jeres klager.
Sig til kongen, at vi vil slås for ham igen -
- bygge for ham igen, vise tillid og loyalitet igen ...
Men først skal kongen vise os, at han er en mand, der holder ord!
- Der skal nye låse på vinduerne. - Er du skør? Hvad gør du her?
Jeg kan arrangere det, men jeg har jo nedlagt arbejdet ...
- Du må ikke blive set her. Gå. - Og alligevel er jeg her.
Er det ikke mærkeligt, hvordan det fungerer?
Har du ignoreret mig? Jeg har sendt et dusin breve.
- Følg ikke efter mig! - Husker du ikke, hvem jeg er?
- Du er mere torne end rosenblade! - Nok!
- Er det mit? - Du må gå nu!
Gå! Der må ikke ske dig noget!
Jeg kan ikke gøre noget. Jeg føler mig svigtet af dig, ham og mig selv!
Det er der allerede.
- Hader du mig? - Så ville det være ukompliceret.
Han vil drage fordel af det her.
- På hvilken måde? - For at få det, han vil have.
- Det tror jeg ikke. - Jo, det kan jeg forsikre dig om.
Det vil være hans barn den ene dag, mit den anden ...
Helt afhængigt af hans humør, hans behov ...
Hans nykker, hans helbred ...
Hans morgenmad, eller hvordan vinden blæser.
Du har ikke givet ham et barn.
Du har givet ham en kølle, som han kan slå os med.
Dine penge!
- Og nu siger du ... - Aldrig!
- Vil du hellere dø? - Aldrig!
Hvad sker der nu? Jeg har glemt det! Giver jeg ...?
- Giv mig halvdelen. Tag halvdelen. - Og så slår jeg dig?
- Jeg slår dig. Kusken, du ved. - Ja, naturligvis.
- Skal jeg love en lykkelig slutning? - Jeg er en fjer!
Jeg ved ikke, hvem jeg er, fordi min mor nægter at sige det!
Kom her.
For 16 år siden blev du født. Jeg elskede og tog mig af dig -
- og beskyttede dig på enhver måde.
- Hvor blev jeg født? Pau? - La Rochelle.
Og min far? En adelsmand?
En meget fin mand. En arkitekt, der blev knust af kongens restriktioner.
- Hvorfor ville kongen knuse min far? - På grund af den, han var.
Hvad? En forbryder? Forræder?
Værre. En protestant.
Blomster. Hvor skønt!
- Jeg troede, at de var til dig. - Nej.
- Hvem er de fra? - Det aner jeg ikke.
Mariette! Hvor er den pokkers pige?
Mariette!
- Vi kan ikke fortsætte som før. - Det forstår jeg.
- Gør du det? - De er konge, Deres Majestæt.
Vi er Deres ejendel og kan kasseres, når De har lyst.
Jeg har aldrig gjort nogen af delene i dit tilfælde.
Hans Majestæt gemmer sig bag ord, men hans forstand er klar.
Barnet, du bærer, er et symbol på tvivl.
Det er en tvivl, jeg ikke har lyst til at bære på.
Eller skal jeg eje dig og udelukke alle andre?
Udelukke min egen bror?
Det kan jeg ikke svare på, Deres Majestæt. Jeg beklager.
Vær venlig at tilgive mig.
Goddag. Sikken behagelig overraskelse.
- De kan lide Deres bøger. - Ja.
Lige nu læser jeg en afhandling om spionage i det Tysk-Romerske Rige.
Jeg kan lide mænd, der læser.
- Nyder De Deres arbejde? - "Nyder" er ikke det rette ord.
- Hvilket ord er det rigtige? - Tilfredsstillelse.
Piner det dig at se folk lide?
Jeg bryder ikke mine tanker med den slags.
Ser De dem i øjnene, når De straffer dem?
Jeg har aldrig før været sammen med en kvinde som Dem.
Milde himmel. De har så meget at lære.
Blidt!
Blidt ...
Mange tak og lykønskninger. Vi er klar.
- Bring dem hertil. - Deres Majestæt?
- Soldaterne, som nægter at arbejde. - Soldaterne? Hertil paladset?
Ja. Jeg vil tale med dem herinde.
Sig, jeg har et forslag, som bør tilgodese deres krav.
Hun gik til horehuset og talte med apotekeren og bestilte arsenik.
Det helbreder tandpine. Jeg bruger det selv af og til.
Samt en flaske eros for at øge energien til elskoven.
Men det ved De vist alt om.
Jeg betaler dig for at udspionere andre, ikke mig.
Ja ...
Følg med.
Rør ikke!
Er det mig? Gud, hvor er jeg grim.
Jeg har brug for dig.
Godmorgen, d'herrer.
Det er en ære at tage imod jer her.
Jeg bor her, men det er ikke mit hjem.
Det er et hjem for Frankrig og hendes aspirationer.
Jeg vil takke jer for at vise mig, at min tankegang har været forkert.
I gjorde ret i at lægge værktøjet og nægte at arbejde.
Det var mig, der tog fejl.
Jeg har inviteret jer i dag for at bede om jeres tilgivelse -
- og for at prøve at forny jeres tro og tillid til mig.
I udgør en hær, der tjener jeres konge.
Om det så er på slagmarken eller på stilladser -
- er det på tide, at Frankrig giver jer noget til gengæld.
Et hjem. Det skal blive kendt som Les Invalides.
Det får de bedste sygesale, spisesale, sovesale, kirke.
Det skal ligge i Paris nær floden.
Hver eneste fransk soldat, der skades, skal behandles der.
Soldater, der ikke kan vende hjem, kan bo der resten af livet -
- i bekvemmelighed uden beregning.
Jeg har også ladet en medalje støbe til ære for alle vores sejre.
Jeg vil give hver enkelt af jer en.
- Hurra for kongen! - Du ville jo ikke komme.
- Du troede vist på alt det der? - Hurra for kongen!
Den første, der får den, er manden, jeg står mest i gæld til.
En tapper soldat, I alle kender: Filip, hertug af Orléans -
- som jeg også har æren af at kalde min bror.
Frankrig takker jer.
Deres Majestæt! Fjenden er nærmere, end De tror.
Fjenden er nærmere, end De tror!
Staklen er syg. Sørg for, at han bliver behandlet.
- Deres Majestæt? - Jeg har det fint.
Op med dig! Vi rejser!
- Hvad laver du? - Vi skal hjem til Saint-Cloud.
- Jeg bliver her ikke et minut til. - Hold op, Filip! Forklar dig.
Jeg indså, at vi har et valg. Vi behøver ikke adlyde ham.
Vi har været krystere. Vi kan rejse, hvis vi bare tør trodse ham.
- Jeg forstår ikke. - Hvad vil du?
Tage med mig eller blive her?
Vente her dag og nat på, at han skal banke på?
Jeg er ligeglad med, om barnet er mit eller hans.
Det bliver vores.
Det er her, vi har vores liv.
Du er kongens bror. Du kan ikke rejse.
Det her sted er den, du er ... Den, vi er.
Hvis det er sandt, er vi allerede rådne indvendig.
- Er koden knækket? Er du sikker? - Ja.
Så må vi udarbejde en ny kode.
Det vil tage tid. Vi må mødes personligt. Det er risikabelt.
De forlanger at se vores papirer. Har du seglet?
Koden har højeste prioritet. Kan de læse den, kan de læse vores tanker.
De ved ikke, at vi ved det, hvilket giver os en mulighed.
Hvad laver du?
Jeg er ked af, at det skulle ende sådan her, men du nægtede at lytte.
De glemte at blive forsonet med Gud.
Min bror, hvor er han? Og Henriette?
De har det fint. De sover.
Deres Majestæt. De er syg!
Tekster: Tim Østerkjerhuus www.sdimedia.com